СЕДЕМТЕ МЕЧА ОТ НЕБЕСНАТА ПЛАНИНА
= Епизод 29 =
Превод: inzilbeth Редакция: mrnkaloto и Крал
Хей, вие! Какво правите там толкова късно?
Защо не внимаваш? - Нищо. Изхвърляме боклука навън.
Добре съм. - Дрехата ти се скъса.
Дай да я зашия. - Няма нужда.
Не се притеснявай. - Настоявам. Дай ми я.
И ти.
Дай си дрехите да ги закърпя.
Детето ми,
толкова те обичам.
Добре ли си? - Добре съм.
Няма нужда.
Внимавай.
Ю Фан.
Татко.
Татко, пийни.
Благодаря.
Преди, когато уреждах женитбата ти,
не се замислих за чувствата ти.
Но когато се замислих, осъзнах, че съм направил грешка.
Татко, не говори за това. Вече е минало.
Да. Минало е.
Обаче…
мисля…
мисля, че и Мулан, и Дзибан…
и двамата са добри мъже.
Татко. За какво говориш?
Не съм човек на думите.
Не разбираш ли? В Ханджоу се готви битка.
Никой не знае какво ще се случи.
Притеснявам се за теб.
Така че без значение кого ще избереш, имаш благословията ми.
Ще съм спокоен, ако някой се грижи за теб.
Няма значение дали ще умра,
ти трябва да живееш!
Детето ми.
Ако закъснееш,
няма да мога да те опазя.
Не ме ритай.
Рисувам.
В момента, в който се родиш,
мандарините по дърветата ще узреят.
Отстъпи!
Бързо, бързо!
Отстъпи!
Вие двамата, претърсете там!
Вие влизайте вътре. - Да.
Нали току-що претърсихте тук? - Млъкни!
Оттук, моля. Оттук.
Принцесо, трябва да хапнеш нещо. Мисли за детето.
Хапни нещо.
Принцесо, не може да стоиш гладна. Хайде, хапни.
Принцесо, не се дръж така.
Като принцеса трябва да си стоиш вкъщи и да се радваш на живота си.
Защо дойде тук да страдаш?
Не можеш дори да излезеш навън на слънце.
Добре съм, майко Кай.
Постави я там засега. След малко ще я изям.
Добре ли си?
Успяхме! Вътре сме!
Влязохме!
Трябва им малко храна.
Страх ги е, че храната може да е отровна и затова не ядат нищо.
Сигурно са изтощени.
Ще им занесем храна.
И вижте как е там.
Ще ги освободим след два дни.
Старейшино, нека ида аз. Може ли?
Дзибан работи в гостилницата.
Не бива да изчезва внезапно.
Мулан, ти отиди. Виж какво става вътре.
Дзибан ще ти помогне отвън. - Добре.
Хуаджао, виж какви едри мандарини.
Искам една. - И аз искам една.
Учителката каза да внимаваме някой да не разбере, че сме тук.
Ама аз искам една!
Панда, наглеждай ги! - Добре.
Кога тръгвате? - Около полунощ.
Братята ни са изтощени от глад. - Вземете повече храна.
Добре.
Знаеш ли им имената?
Трябва да внимаваш. Помни, че ще си сам.
Не се тревожи. Всичко ще мине добре.
Готов ли си? - Почти.
В съседната къща има някой. - Какво?
Надникнах и видях някого там.
Няма начин. Разпитахме за хората там.
Казаха ни, че са извън града.
Възможно ли е да са се върнали? - Не.
Държат се странно. Пазят тишина
и не палят фенерите.
Мулан, не иди в затвора тази вечер.
Не бива да отлагаме. Докадо пристига след 2 дни.
Ако не отида сега, ще стане прекалено късно.
Недей. Не бива да прибързваме.
Ако онези в къщата са изпратени от правителството,
никого няма да освободим. Даже ще изложим на риск и останалите.
Когато разпитваше за съседите, разбра ли как се казват?
Фамилия Джао.
Принцесо, трябва да си почиваш.
Пролет, какво става? Някой да не разбра за нас?
Няма от кого. - Тогава кой е?
Майко Кай, недей.
Ако запалим светлините, ще изглежда подозрително.
Какво да правим, принцесо?
Пролет, виж кой е.
Добре.
Принцесо.
Кой е? - Аз съм Джао Йедзи.
Търся братовчед си. - Кой? Братовчед ти ли?
Да, той вътре ли е?
Коя си ти? - Джао Йедзи.
Трябва ми братовчед ми. - Кой е той?
Господарят на къщата. - Но господарят ни не е вкъщи.
Къде е? - Извън града по работа.
Какво да правя тогава? - Виж…
Той не си е вкъщи. Няма смисъл да гледаш, не е тук.
Госпожице…
Госпожице!
Къде отиваш?
Вътре няма никой.
Какво правиш?
Не може да влизаш!
Махай се!
Махни се от там!
Пролет, нека влезе.
Има ли някой там?
Моля, седни.
Роднини сме на г-жа Джао.
Не идваме много често.
Затова може да не си чувала за нас.
Извинявай, че те уплаших. - Няма нищо.
Бременна ли си? - Не е ли очевидно? Глупачка.
Нещо стана в къщата на съпруга ми, затова дойдохме тук да чакаме бебето.
Не искаме никой да знае, че сме тук.
Моля те да запазиш това в тайна заради мен.
Разбира се. Не трябваше да ви безпокоя.
Късно е. Сама е опасно.
Остани тази вечер. Утре ще си отидеш.
Не. Къщата на леля ми е наблизо. Ще ида у тях.
Добре, ще те изпратя.
Това място не е безопасно. Не можем да останем тук повече.
Тази жена… не търсеше роднини.
Беше тук да ни провери.
Ще събера багажа.
Тези три жени са подозрителни. Трябва да сме внимателни.
Мулан, не можеш да идеш тази вечер.
Старейшино!
Може да са подозрителни, но едва ли ще повлияят на плана ни.
Не, трябва да внимаваме.
Проверих едната. Не владее бойни изкуства.
Другата е бременна. Може само да лежи в леглото.
Има и една стара жена.
Видях страха в очите й. Не се преструваше.
Въпреки това може да са врагове.
Може да ни наблюдават.
Опасно е. Не отивай.
Но тази вечер надзирателят има рожден ден. Това е възможност.
Ако не поемем риска сега, друг шанс едва ли ще имаме.
Татко, мисля, че не греша за трите жени.
Нека Мулан да иде.
Ще използвам възможността. Не се тревожи.
Дзибан, ти ги видя. Кажи нещо.
Дзибан, какво мислиш?
Старейшино, нека ида.
Добре. Аз ще пазя тук.
Няма да пусна никой да премине.
Трябва да внимаваш.
Пази се.
Когато влезеш вътре, може да не се ориентираш веднага.
Може да останеш там няколко дни. - Не се тревожи, ще се справя.
И не освобождавай тези, които не са в списъка.
Тръгвам. - Не още.
Ю Фан има да ти даде нещо.
Не, да чака докато се върна.
Мулан.
Ще проверя входа.
Заших ти дрехата. Облечи я.
Сватбените дрехи вече не ни трябват.
Затова ги ползвам за кръпки.
Благодаря.
Задръж я.
Чакай ме да се върна.
Принцесо, хайде. Да тръгваме, принцесо.
Да тръгваме. Побързай.
Хайде. Принцесо, хайде.
Внимателно.
Рисунките. Рисунките ми!
Всичко е наред. Мисли за детето си.
Ще вземем рисунките по-късно. Хайде.
Стани.
Братко, излизай.
Кой си ти? - Мулан, един от Седемте меча.
Аз съм Гу Юдзу, водач на Червените копия от Суджоу.
Братко, дойдох да те спася.
Не, безсмислено е. Тръгвай си бързо.
Ами това?
Донесох храна и лекарства.
Опитай се да ги дадеш на другите.
Помогни им да се възстановят, а аз ще помисля за спасението ви.
Добре, благодаря. Тръгвай си.
Ю Фан…
Ю Фан.
Ю Фан, трябва да поспиш малко.
Ще застана сам на пост.
Всичко е наред.
Ю Фан.
Не се притеснявай. Той ще е добре.
Беше права. Онези жени не са заплаха.
И ти ли мислиш така?
Не работят за правителството.
Когато чуят шум на улицата,
къщата мигом става тъмна и тиха.
Предполагам, че се крият от нещо.
Когато татко те попита, защо не му каза?
Защото касаеше Мулан.
Моите думи са без значение.
Той те попита теб.
Какво искаш да кажеш?
Ю Фан.
Ти и Мулан… нали се оженихте.
Знам, че не беше истинска сватба.
Но чувствам,
че се разбирате прекрасно.
Стига глупости.
За какво си мислиш?
Мисля си за Джаонан.
Когато убиваше в реката, докато прегръщаше любимата си.
Държеше се като луд.
Ако любовта може да накара човек да се държи така,
тогава съм много уплашена.
Дзибан.
Мога ли да избера никога да не се влюбвам?
Мога ли да избера да живея сама през целия си живот?
Можеш, но не трябва да мислиш по този начин.
Защо? - Защото си жена.
Жените не бива да живеят сами.
Защо кашляш? Да не си настинала?
Добре съм.
Добре тогава, лягай си. Ще се оправя сам.
Върви.
Хайде.
Казва се "Божеството".
Това е първият меч, който направих, когато дойдох тук.
Изработих го от огъня на падащ от небето камък.
Може да се вреже в скалата
и отново да те вдигне на крака.
Така че този меч представлява всичко, започващо отначало.
Трябва да го цениш.
Използвай го мъдро.
Мечът и човекът стават едно цяло.
Този меч… накрая намери своя носител.
Мечът разделя планина от мъгла.
Ярост от милост отделя.
Сговорните хора владеят света.
Сговорните хора владеят света,
несгодите щом си споделят.
Аз, Дзибан, ти благодаря за добрината!
Яденето готово ли е? Клиентите чакат. - Извинявам се. Веднага ще го занеса.
Бързо. Бързо.
Уан У… Уан У!
Да.
Уан Фънхай! Уан Фънхай! - Да.
Пънюн! Пънюн! - Да.
Всички от списъка са тук. Къде е водачът?
Не знам. Откакто съм затворен, не съм го виждал.
Той… - Не.
Разделиха ни, когато ни заловиха.
По време на разпита го видях веднъж.
Нарисувах карта.
Тук е.
Сигурен ли си? - Да.
Добре.
Старейшино, в затвора Гу Юдзу ми даде това.
Каза, че водачът е затворен тук.
Ходих, но беше празно.
Ако не го намерим, да освободим ли останалите?
Мисли какво да правим.
Няма начин. Трябва да намерим водача.
Ако разкрият нас и тайния коридор, няма да можем да ги освободим.
Тогава единствено ще можем да си тръгнем от Ханджоу.
Разпитах старите хора.
Казаха, че преди да е била построена сградата на затвора,
там е имало складове.
С много обширно подземие.
Държали са много стока там.
Сега склада го няма.
Построили са затвора. Но подземията още са си там.
Казваш, че има подземие под сградата на затвора?
Старейшино, ще ида да погледна.
Добре.
Ю Фан, иди наблюдавай съседите.
Добре.
Пуснете ни да излезем!
Пуснете ни навън!
В затвора е вдигната тревога!
От три дни чакам това!
Дай сигнал за тревога!
Изведи бунтовниците от клана на Червените копия.
Няма да ги освободите, така ли?
Вие сте от Шанси. Само вас си гледате!
Ако се страхувахме, нямаше да се присъединим към Червените копия.
Отстъпи! Отиваме да ги освободим.
Пуснете ни!
Отстъпи! - Не! Сигурно е капан.
Ако отидете, ще умрете!
Да не би да казваш, да не освобождаваме братята си и водача?
Не. Трябва да има друг начин.
Сигурно е дело на новия губернатор.
Той иска да влезем там, че да ни излови всички.
Докато измислите друг начин, братята ни ще бъдат убити!
Не. Ще нападна затвора с хората си.
Вие от Шанси сте страхливци! Отдръпнете! Ние ще идем!
Братя.
Нашите братя са предани на клана.
Аз съм недодялан и неук.
Но ще пожертвам живота си, ако е необходимо.
Крихме се толкова дълго, чакайки
Докадо да влезе в града, за да го нападнем.
Ако действаме сега, ще разкрият скривалището ни.
Братя, умни хора сте.
Обмислете го!
Кой си ти? - У Джоуджъ, водачът на Ханджоу.
Старейшино, да ида ли да му помогна?
Сам ли?
Ако минеш през изкопания тунел, може да ни издадеш.
Не. Имам друг план.
Няма да мина през тунела. Ще вляза през главния вход.
Дзибан!
Ти ли си главният старейшина? - Да.
Дойдох да те освободя. - А ти кой си?
Мулан, един от Седемте меча от Небесната планина.
Мулан, млади момко, не можеш да ме освободиш.
Чуй заповедта ми, Дзибан!
Върви да освободиш затворниците! И животът, и смъртта
са в ръцете на съдбата. - Да.
Превод: inzilbeth Редакция: mrnkaloto и Крал